Hoppa in, för Guds skull!
-Vem tusan är du? -Ducka - det blir hett om öronen!
Håll i dig!
Vi klarade det.
Tack, men släpp av mig nu.
-Släpp av mig! -Jag ska avsluta mitt uppdrag.
Stopp!
-Spring inte, var inte rädd för mig. -Vem är du?
Kom, lilla vän. Jag ska hjälpa dig.
-Varför dröjde ni? -Vi tappade bort er i trafiken.
Tack.
-Mister... -Ja?
-Tack för att ni räddade mitt liv. -Det är mitt jobb.
-Hur visste ni..? -Om i kväll?
Vi har hållit ögonen på dig sista veckorna. KGB är ute efter dig.
-KGB? Varför? -Jag berättar när jag kör dig hem.
-Jag måste sjunga på klubben i kväll. -Okej, då kör jag dig dit.
-Vilka var de svartklädda killarna? -Ninja!
Ninja?
Tack för att du hjälpte mig. Förlåt om jag verkade otacksam.
-När såg du din far sist? -Du tillhör förstås ClA?
-Och dom andra typerna var KGB? -Ja.
-Det var ett smaklöst skämt. -Inget skämt. Hans arbete är viktigt.
Han vet att om ryssarna tar det för- störs maktbalansen mellan öst och väst.
Han ska hoppa av och vill att du möter honom här.
Jag har inte sett min far sen jag var liten.
Jag minns honom knappt.
Jag har ett nytt namn och ett nytt liv.
Han valde själv att flytta till Ryssland och lämna sin familj.
-Vad vill han mig nu? -Du är den enda han litar på.
Då tycker jag synd om honom.
-Har alltid trott ClA var amerikaner. -Du har inte läst många deckare.
Du borde le oftare, det klär dig. Du har inte sagt vad du heter.
Mason.
Kalla oss gärna legosoldater, vi jobbar åt högstbjudande!
Vi tror KGB vet vad som är på gång. Det var därför de ville kidnappa dig.
Din far ska tas ut ur Ryssland i natt.
Vi skyddar dig och låter dig få träffa honom när han kommer till Sverige.
Varför skulle jag lita på er, Mason?
Ni sa sa själv att ni var legosoldater.
Så ni kanske jobbar för ryssarna!
Här är hon i kväll, på Atlantic Club. Ge henne en stor applåd: Nadja!
LENINGRADS INSTITUT FÖR KÄRNVAPENFORSKNING
Fan!
Ta undan honom.
Kom in.
-Professor Markov? -Ja, det är jag. Varför dröjde ni?
-Vi fick vänta på dimman. -Är vi klara att gå?
-Ja! Är ni klar, professorn? -Ja, jag har alla anteckningar här.
Då sticker vi.
Allt är under kontroll, professorn.
Täck oss!
Fort härifrån!
-Hur många killar har du härinne? -Fyra.
-Då kan jag väl gå och vila ett tag? -Visst, här inne gör de inget.
-Får jag låna din bil? -Visst, den står på baksidan.
-Tack. -Men var försiktig.
Jag går in och kollar.
Dom verkar gilla henne.
-Hur är benet, Johnny? -Ingen fara.
Vi lyckades, professorn. Vi är på väg till friheten.
Fan också!
Ta det lugnt bara...
Era papper!
-Vart för ni oss? -En av våra agenter väntar vid kusten.
Du känner honom - Alex.
-En helikopter flyger oss till Sverige. -Varför så många ändringar?
Jag fick nya instruktioner i dag, någon har förrått oss.
-KGB visste att ni skulle komma. -Vem sa det?
-Det får jag inte berätta. -Lita på henne.
-Hon har varit min assistent i tre år. -Hoppas ni har rätt, professorn.
Det brukar jag ha.
Om några timmar är vi i Sverige, så koppla av nu.
Underbart!
-Var är de andra? -Döda.
Tråkigt! De var bra karlar.
Jag blev orolig när jag såg den ryska helikoptern.
-Kamouflage. Den är egentligen svensk. -Jag förstår.
Jävlar!
-Mason? -God dag, sir.
De tog Markov. Bara en av våra män överlevde räddningsförsöket.
Ryssarna har honom. Får de honom att tro att han är räddad-
-att han är i Sverige, kommer han att slutföra sitt arbete.
-Vad kan vi göra? -Vi har fortfarande dottern.
Fel. De har dottern. Jag tappade bort henne.
Detta kan sätta igång ett världskrig. Du har överträffat dej själv.
Lyssna noga nu! Tag med dina ninjas till Ryssland och få ut Markov!
Den bygger på ett bedövningsvapen med videosikte.
Precisionen är viktig. Pilen kan tränga igenom de tjockaste kläder.
Den måste finna en artär till något viktigt organ som hjärtat eller hjärnan.
En dödlig giftdos når hjärtat eller hjärnan och får organet att explodera!
-Dramatiskt. -För att avskräcka presumtiva hjältar.
Och de här små grejorna ser vanliga ut-
-men till skillnad från tidigare modeller kan de synkroniseras perfekt.
Har de en gång ställts in sköter de sig själva.
Tidinställda bomber - men effektivare.
Ingen kan stoppa dem även om vi alla dödas! De exploderar ändå.
Vilken tröst!
-Jag sov min skönhetssömn. -Vem är du?
Han heter Michail Bukowski.
-Om du läst min rapport vet du målet. -Testfabriken vid Kotlas.
Det är en bit från hamnen, så ta en tupplur ni också.
Jag har de här med mig, Mason. Fick tag i dem i morse.
Hur tusan fick du tag i dem?
Omstörtande verksamhet är alltid effektivare än byråkrati.
-I så fall skulle vi inte vara här. -Det kan du ha rätt i.
-Välkommen till Sverige, professorn. -Skönt att vara hemma!
Det här är Natassia Karenski, min assistent de senaste tre åren.
-Det var för farligt att lämna henne. -Trevligt att råkas, Natassia.
-Jag är Abelman från FN. -Trevligt att råkas, mr Abelman.
Den här vägen.
Vänta tills ni får se detta, Markov!
Den här vägen.
En av de största, mest avancerade hemliga testfabrikerna i Europa.
-Vi har arbetat med era gamla system. -Mycket imponerande!
Men fungerar mitt nya system behöver den inte vara hemlig längre.
Jag ska visa er era rum.
-Nå? -Varsågod.
Jag antar att detta är ett skämt.
En kärleksroman.
En försiktighetsåtgärd. På dessa sidor vilar mänsklighetens framtid!
Den som läser den ser bara en kärleksroman, en bok om fred.
Men bakom orden finns en så invecklad kod att bara jag kan lösa den.
Allt mitt arbete om kärnfusion.
Det kommer att revolutionera världens energiförsörjning.
Förverkliga det man bara drömt om under de senaste femtio åren.
Min avsikt är att alla nationer ska få tillgång till det här systemet.
Vetenskaspmännen ska inte bli förrådda igen.
Den här gången arbetar vi för freden!
-Jag vill träffa min dotter. -Naturligtvis, professorn.
Var beredda!
-Hej, bara vår vanliga koll. -Visst, det finns där nere.
-Där nere. -Tack.
-Å, bra! -Det är inte till dig.
Det är till henne. Du kan gå nu.
Nadja. Nadja!
-Du är i säkerhet nu. -Vem är du?
Abelman. FN's sändebud.
Vi har din far. Allt är okej.
-Det finns te här om du vill ha. -Ni vet hur man behandlar kvinnor.
Ni hade tid att packa mina saker, ser jag.
Vi var tvungna att droga dig. Vi hade tyvärr inte tid att förklara.
-Var är vi, mr Abelman? -I Sverige, det är allt jag kan säga.
-Vad är det sista du minns? -Vet inte riktigt, men...
Du pratade visst med en man på klubben. Vad sa han?
-En man. Visst, ja! Tillhörde han er? -Han var med ryssarna!
-Synd, jag gillade honom. -Var glad att du lever.
-Han räddade ju mitt liv. -Senare skulle han ha dödat dig.
-Då var min intuition riktig. -Vad berättade han?
Nåt om min far.
Hade ni bara bett mig skulle jag ha följt med frivilligt.
-Risken fanns att du ändrade dig. -Är min fars arbete så viktigt?
Det kan du ge dej på!
-Jag undrar om han är sig lik. -Han väntar på dig - nu!
Far...
Far!
-Är det verkligen du? -Ja, det är jag!
Nadja, mitt barn - efter alla dessa år!
Jag trodde aldrig jag skulle få se dig igen.
Jag hatade dig så, för att du övergav mig - ville aldrig se dig mer.
Men nu när jag har dig framför mig är jag lycklig!
-Jag är också lycklig, Nadja. -Men varför gjorde du det?
-Lämna en liten flicka ensam så där. -Det är svårt att förklara.
Det var som om ödet kallade på mig.
Jag hade något att ge världen...
...för att den skulle bli en bättre plats. Jag var tvungen.
-Jag har varit så ensam. -Jag saknade dig så, Nadja.
Så många gånger har jag velat lämna allt och återvända till dig.
Jag var tvungen att fullborda mitt arbete, men nu när det är färdigt-
-vill jag bara bli far igen.
Jag önskar att du låter mig bli det.
Jag är mycket gammal och mycket trött.
-Ingen vet hur lång tid jag har kvar. -Tyst, pappa. Jag har en familj igen.
-Vad har ni där bak? -Bara en massa fisk.
Titta där borta!
Se upp!
Kom, vi sticker!
HON KYSSTE HONOM, MJUK HY MOT HANS KÄKE - EN BITTER PASSION.
KODORD - "PASSION".
Lyssna noga. Vi kör runt hit. Där finns en gång över vägen.
Gången löper genom ventilationsrören under borgen. Mike väntar utanför.
Vi har trettio minuter på oss.
Sen kör han vare sej vi har kommit eller inte. Förstått?
-Hur mycket har han gjort? -Lite över hälften.
Men bara han vet vilka meningar som ska användas.
-Säg till när han närmar sig slutet. -Vad ska ni göra med honom då?
Döda honom!
Vi har 30 minuter på oss från och med nu. Lycka till.
Har du en cigarret?
-De lurade er verkligen, eller hur? -Vad pratar du om?
-Ni är kvar i Ryssland, professorn. -Kvar i Ryssland? Är du tokig?
Ni skulle ha kommit till oss.
Er assistent har förrått er, det var hon som sköt de andra agenterna.
Det är ett påhitt av KGB för att stjäla er formel och påstå att den är deras.
Ni dechiffrerar er egen och resten av världens dödsdom!
Professorn - ni måste förstå...
För bort honom!
Var är de andra?
-Det är han! -Har de lurat dig också? En fälla.
-Hur många var med honom? -Fem eller sex.
-Bäst att larma hela stationen. -Varför ger du order här?
-Okej, ta henne till labbet. -Håll ett öga på honom!
Tyvärr, herr Abelman eller vad ni heter.
Inget kan få mig att fortsätta dechiffreringen!
Då har vi tyvärr inget val.
-Vad tänker ni göra? -Ni får se.
-Håll ett öga på honom! -Okej.
-Är ni klar att fortsätta, professorn? -Ni får aldrig mina hemligheter.
-De är för viktiga för mänskligheten. -Struntprat.
-Vad ska ni göra? -Ni ger oss inget val.
-Jag är ledsen... -Nej! Sluta!
Ni vinner.
-Jag fortsätter. -Ni är en klok man, professorn.
Han är din nu. Han krånglar nog inte mer.
Och jag som litade på dig. Slyna!
Sluta!
Pappa!
Förstör mitt arbete innan det förstör dig.
Pappa!
-Vi måste tyvärr gå, Nadja. -Nej!
Skynda på!
Vad tusan..?
-Fienden anfaller! -Alla enheter - högsta beredskap!
Beredda på anfall!
Verkställ plan fyra. Jag upprepar, verkställ plan fyra!
Varning! Gas!
Alla enheter till centralen. Tillbaka till basen. Hör ni mej?
-Var är de andra? -Döda. Hoppa in!
Full fart mot vägspärr 84.
Flyktingar på väg mot gränsen.
-Vi är på väg! Full fart, Grisha! -Låt dem inte passera.
-Mr Daniels, jag är... -Abelman. Jag vet.
Bondpojken från Connecticut som vill bli det stora, röda folkets hjälte!
-Så Mason misslyckades? -Ja, han - men inte jag!
-Vi gör affär! -Vad har du?
Det som ni vill ha.
Ta en titt på det där, Tom.
Och priset?
Tillräckligt för att jag ska kunna leva bekvämt resten av livet i New York.
-Nå? Är det värt nåt? -Det här har vi redan! Inget nytt alls.
-Det tycks bara vara en kärleksroman. -Men den var komplett!
Den jäveln! Mason måste ha det.
Så du lyckades igen. Har du papperen?
Min bäste agent. En ninja.
Ge dem till mig, Mason.
-Nej, Mason! -De måste få vad de betalt för.
Fan ta dig! Du är avskedad!
Vänta, åk inte!
Vänta! Jag har det!
-Nej, Daniels! Vänta! -Försök sälja det till "Det Bästa".
-Vänta! Jag har det ju här! -Försök hålla värmen!
Gå och sätt på en eskimå!
Så pappa offrade livet för en handfull konfetti?
Nej, inte konfetti.
För det här.
Och jag tror du får bestämma vad som ska hända med det.
-Men vad gav du dem? -Min avskedsansökan.